Sterr J.E. - A leghatalmasabb mágus

Fénylő kristálypalotában lakott. Ezernyi szolga vette körül. Hatalmával bármit elért és el is akarta érni. Ő volt a második leghatalmasabb mágus. A leghatalmasabb mágus - nevezzük L. M. -nek - otthon ült. 
Nézte kicsit a tv-t, meglocsolta a virágait. Kinézett a hóesésre és arra gondolt, megint nem tud elmenni a temetőbe boldog karácsonyt kívánni a rokonainak. L. M. felesége a gyerekeivel együtt halt meg. A szülei még régebben. 

Nem élt már senkije. Megakadályozhatta volna, de bölcsebb volt ahhoz, hogy megtegye. Az élet azért nem tart örökké, mert csak így tudjuk megbecsülni. Kitörölt szeméből egy könnycseppet a szeméből. Rátámaszkodott a sétabotjára, és ahogy elhaladt a tükör mellet rámosolygott hetvenéves képmására. Megfürdött a más kopott kiskádban. 
Már csak langyos volt a víz, de lassan már megszokta. Megtörülközött, pizsamát húzott és bement a hálószobájába. 
Régi képek, könyvek vették körül. Elhúzta az ablak elől a függönyt, és egy égő gyertyát tett a párkányra. 
Leült az ágy szélére és elővett egy könyvet. Krimi volt az olcsóbbik fajtából, de hát ő ezt szerette. 
A legerősebb és leghatalmasabb mágus volt. Mégis soha nem használta az erejét. Bölcsebb volt a többieknél, ezért lehetett ő a Leghatalmasabb Mágus.