Sambucus - Haláli

Kovács úr nagyon félt a haláltól. Jobban mondva nem is a haláltól, hanem attól, ami utána jön. Elolvasott sok filozófiai tanulmányt, minden este órákon át jógázott, hithű keresztény volt, ott volt minden vasárnapi misén, gyújtott füstölőt a sintó istenek tiszteletére, betanulta a Halottak Könyvét, meg még ki tudja mi mindent csinált, hogy halála után biztosan jó helyre kerüljön. Adakozott minden jótékonysági szervezetnek, mindig szórt némi aprót az út szélén ülő koldusoknak. Soha nem csalta meg a feleségét, az üzletben is mindig becsületes volt, mindig betartotta a törvényeket. Külön gyűjtötte a hasznosítható hulladékot, csak környezetbarát termékeket vásárolt, soha nem sértett meg senkit. Nem járt szórakozóhelyekre, nem ivott, nem dohányzott, kábítószerekre még legromlottabb álmaiban sem mert gondolni. Gyakran gyónt, meditált, imádkozott, mutatott be áldozatot egy csomó különféle isten tiszteletére. Előre elkészíttette a kriptáját, egy kis mészkőpiramist, gondosan betájolva Észak - Déli irányba, megszenteltette vagy egy tucat pappal, odahordatott magának minden földi jót, még egy számítógépet is, hogy majd ne unatkozzon odaát. 

Egyszóval tökéletesen bebiztosította magát a túlvilágra, akármit talál is majd ott. Amikor 97 éves korában megérezte, hogy közel a vég, nyugodtan feküdt halálos ágyán, várta, hova kerül majd, és biztos volt benne, hogy elnyeri majd méltó jutalmát. Aztán elkezdődött. Először csak sötétet érzett, bársonyos sötétséget, majd hirtelen megérezte, hogy valami ellenállhatatlan erővel szívja magába. Nem ellenkezett, hiszen biztosra vette, hogy jó helyre kerül. Érezte, hogy egy szűk, de puha falú alagútban van, ahol lassan, de megállíthatatlanul halad előre. Hirtelen egy rántást érzett, majd vakító fényt látott. A fény szinte égette a szemét. Éles fájdalmat érzett a köldökénél, amire felüvöltött. Körülnézett. Maga körül mindenhol zöld köpenyes -maszkos figurákat látott. Ekkor érezte, hogy történik vele valami. Hirtelen kezdett mindent elfelejteni. A családját, a munkáját, az életét, mindent. Elhomályosuló öntudattal még hallott egy csengő női hangot: 
-Nézze asszonyom, kisfiú!