Damiano Malabaila: "Glauonia Rapida"
Az a tény, hogy a minap felfedezték az autók különleges élősdijét, tulajdonképpen nem kellene, hogy ámulatot keltsen bennünk. Aki figyelembe veszi, hogy bolygónkon az élet mily végletesen képes alkalmazkodni, annak számára egész természetes, hogy van egy módfelett specializált zuzmó, amelynek egyetlen és nélkülözhetetlen szubsztrátuma a gépjárművek külső és belső szerkezete. Kézenfekvő az összehasonlítás az emberi lakóhelyek, a ruhák és a hajók többi, jól ismert és jellegzetes élősdijével.
Felfedezése, vagy jobban mondva megjelenése (mivel elképzelhetetlen, hogy a zuzmó létezne, de nem vennék észre) figyelemreméltó pontossággal 1947-48-ra időzíthető. Alkalmasint azzal függ össze, hogy a karosszériák fényezésénél gliceroftalikus dukkók léptek a nitrocellulóz dukkók helyébe; ezekben a helytelenül szintetikusnak mondott dukkókban nem véletlenül találhatók zsírgyökök és glicerinmaradványok.
Az autózuzmó (Cladonia rapida) főleg abban különbözik a többi zuzmófajtától, hogy gyorsan nő és tenyészik. Míg a sziklák jól ismert kéregzuzmóinak növekedési sebessége ritkán haladja meg az évi egy millimétert, addig a Cladonia rapida alig pár hónap leforgása alatt jó néhány centiméter átmérőjű jellegzetes foltban jelentkezik, főleg olyan kocsikon, amelyek sokáig álltak esőben, és nedves, rosszul megvilágított helyen garazsíroznak. A foltok szürkésbarnák, ráncosak, egy-három milliméter vastagok, és középen mindig jól látható bennük az eredeti fertőzési góc. A foltok meglehetősen ritkán jelentkeznek elszigetelten: ha nem küzdenek ellenük drasztikus módszerekkel, néhány hét leforgása alatt elárasztják az egész karosszériát, a távolra szétszóródás számunkra mindmáig nem eléggé világos mechanizmusával. Annyit azonban megállapítottak, hogy a fertőzés különösen heves és erőteljes a rendeltetésszerűen vízszintes felületeken (tető, motorházfedél, sárhányó), ahol a kerek foltok gyakorta furcsa módon szabályos sémák szerint elosztva jelennek meg. Ebből arra következtettek, hogy a spóráknak megvan a maguk vetületi mechanizmusa, elrendezésüket pedig a szubsztrátum vízszintes helyzete segíti elő.
A fertőzés nem korlátozódik a dukkózott részekre. Néha (egyébként nem tipikus) foltok figyelhetők meg a kevésbé szem előtt levő helyeken, az alvázon, a csomagtartóban, a padlózaton és az üléseken is. Amikor a zuzmó elér meghatározott belső szerveket, gyakran különböző zavarok észlelhetők a gépjármű mozgási képességében és általános működésében: idő előtt elkopnak a lengéscsillapítók (R, J. Coney baltimore-i autótulajdonos közlése); eldugulnak a fékolajvezetékek (jelenti számos javítóműhely Franciaországból és Ausztriából); a négy henger nagymértékben és egyszerre berágódik (Voglino torinói garázstulajdonos tapasztalata); ezenkívül nehezen gyullad be a motor, szaggatott a fékezés, lassú a felgyorsulás, kileng a kormány, és más rendellenességek is előfordulnak, amelyeket a kevéssé hozzáértő javítók gyakran más okokra vezetnek vissza, és ennek megfelelően igyekeznek megszüntetni, ami tragikus következményekkel jár. Volt olyan eset - egyelőre elszigetelt, de aggasztó -, amikor egy autótulajdonossal történt baj: orvosi kezelésre szorult, mert nagy kiterjedésű és makacs cladoniás fertőzés érte a keze fején és az altestén.
Különböző garázsokban és szabadtéri parkolóhelyeken végzett megfigyelésekből arra lehet következtetni, hogy a zuzmó túlnyomórészt érintés útján terjed, és elősegíti a parkolók mérhetetlen túlzsúfoltsága. Nincs megfelelőképpen bizonyítva, hogy a kocsikat a szél vagy az emberi "bacilusgazda" távolról is megfertőzné, de ilyen eset különben is meglehetősen ritka.
A legutóbb Tangerben rendezett autókiállítás alkalmából Al Maqrizi előadása nyomán megvitatták az immunitás problémáját, és kiderült, hogy ez tele van előre nem látható szenvedélyeket keltő feltételezésekkel. Az előadó szerint egyetlen gépjármű sem tekinthető immunisnak; mindazonáltal a zuzmófertőzés szempontjából két különböző fogékonysági típus létezik, amelyek teljesen különböző tünetegyüttesekkel lépnek fel; a hím autóknál sötétszürkébe hajló, szívósan tapadó kerek foltok; a nőstény autóknál az alváz tengelyének irányában meghosszabbodó, világos mogyorószínné enyhülően barna, kevéssé tapadó és kifejezetten pézsmaillatú foltok.
Utalnunk kell itt arra a kezdetleges nemi megkülönböztetésre, amelyet már évtizedek óta ismerünk, de mind ez idáig elkerülte a hivatalos tudomány figyelmét, és amelynek jegyében például a General Motors köreiben állandóan "he-car"-okat és "she-car"-okat, azaz "fiú" és "lány" kocsikat emlegetnek, Torinóban pedig az "il  Millecento", azaz "hím ezerszázas" és a "la Seicento", azaz "nőstény hatszázas" megfogalmazások nyilvánvaló logikátlanságuk ellenére is polgárjogot nyertek. Tény - éppen Maqrizi mutatta ki -, hogy a Fiat ezerszázas szerelőszalagján a "he" egyedek határozott többségben vannak, míg a Fiat hatszázasok között számosabbak a "she" formák. Egyébként az utóbbihoz hasonló esetek kivételnek számítanak: a "he" és a "she" formák általában minden látszólagos szabályszerűség nélkül fordulnak elő a szerelőszalagokon, legfeljebb a statisztika mutatja ki, hogy előfordulásuk az 50% körül mozog. Azonos modell esetén a "he-car"-ok jobban gyorsulnak fel, tartós a rugózásuk, érzékeny a karosszériájuk, hajlamosabbak a motor- és hajtóműhibákra; a "she-car"-ok viszont kevesebb üzemanyagot és kenőolajat fogyasztanak, jobban fekszenek az úton, ezzel szemben gyenge az elektromos berendezésük, és nagyon érzékenyek a hőmérséklet és a légnyomás ingadozására. Tény azonban, hogy ezeket az eléggé lényegtelen különbségeket csak tapasztalt szem veszi észre.
Nos, a Cladonia rapida felfedezése lehetővé tette olyan egyszerű, gyors és biztos érzékelőtechnika kidolgozását, amellyel nem szakképesített személyek is elboldogulnak, és amelynek segítségével alig néhány év leforgása alatt össze lehetett gyűjteni nagy mennyiségű olyan anyagot, amely elméleti és gyakorlati szempontból egyaránt mérhetetlenül érdekes.
A párizsi iskola hosszas és komoly kísérleteket végzett: zuzmóval megfertőztek számos, különböző márkájú kocsit.
A vizsgálódásokból kiderült, hogy a vásárlást megelőző válogatás során az autó neme fontos szerepet játszik: a "he-car"-ok alkotják 62%-át a nők és 70%-át a homoszexuális hajlamú férfiak által megvásárolt kocsiknak. A normális férfiak válogatása viszont kevesebb jellegzetességet mutat: ezek a férfiak 52,5%-ban vásárolnak "she-car"-t. A kiválasztás és a kocsi nemére való fogékonyság általában tudattalan, de nem mindig: a Tarnowsky által megkérdezett alanyoknak legalább egyötöde arról tett tanúbizonyságot, hogy sokkal biztosabban különböztetik meg a "he"-ket és a "she"-ket, mint a kandúrt és a nőstény macskát.
Végezetül emlékeztetnünk kell az összeütközések jelenségéről szóló érdekes angol vizsgálatra, amelyet szintén a zuzmó technikájával végeztek. A statisztika szerint az összeütközéseknek egyforma gyakorisággal kellene homo- és heteroszexuálisnak lenniök, valójában viszont az esetek 56%-ban heteroszexuálisnak bizonyulnak (ez a világátlag). Az átlag a különböző nemzeteknél érzékelhetően változik: 55% az Egyesült Államokban, 57% Olaszországban és Franciaországban, 52% az Egyesült Királyságban és Hollandiában, Németországban 49%-ra csökken. Nyilvánvaló tehát, hogy legalább minden tizedik esetben a kocsi primitív akarata (vagy kezdeményezése) felül kerekedik az emberi akaraton (vagy kezdeményezésen), amely egyébként a városi forgalomban történő vezetés során valamiképpen feltehetően elgyengül és deprimálódik. A különböző szerzők ezzel kapcsolatban nagyon helyesen emlékeztettek az epikureisták "clinamen"-jére (elhajlás).
A koncepció természetesen nem új: Samuel Butler már kifejtette az Erewhon egyik feledhetetlen zsengéjében, és a szexualitás szféráján kívül is meglehetősen sűrűn előfordul a mindennapi élet számos, csak látszólag banális epizódjában. Engedtessék meg e sorok írójának, hogy idézzen egy klinikai esetet, amelyet maga figyelhetett meg.
Az 1952-ben gyártott TO 26 autó komolyan megsérült a Valdocco körút és a Giulio utca kereszteződésénél bekövetkezett összeütközésben. Megjavították, többször gazdát cserélt, míg aztán 1963-ban T. M. tulajdonába került: ez a kereskedő - üzletébe menet és onnan hazatérve - napjában. négyszer haladt végig a Valdocco körúton. T. M. úr nem ismerte a kocsi kórelőzményét, de feltűnt neki, hogy valahányszor a fent említett útkereszteződéshez közeledik, az autó érzékelhetően lelassítja az iramot, és jobbra húz, viszont az úthálózat egyetlen más pontján sem viselkedik rendhagyó módon. De azt hiszem, nincs az utaknak egyetlen olyan, megfigyelőképességgel rendelkező vándora sem, aki ne tudna tucatjával idézni hasonló eseteket.
Napnál világosabban látható tehát, hogy elbűvölő témáról van szó, amely élénk érdeklődést keltett a művelt világ minden részében ama zavarba ejtő problémát illetően, miképpen valósul meg a gyakorlatban az élő és az élettelen világ egymáshoz közeledése. Alig néhány napos Bielstein megfigyelése: sikerült kimutatnia és lefényképeznie az Opel-Kapitn kormánymű-vonórúdján az idegszövet nyilvánvaló nyomait. Szándékunk, hogy valamelyik legközelebbi cikkben részletesen szólunk erről a témáról.
Lontay László fordítása