Czesaw Chruszczewski - A Málnavörös Oah Tó
- Lestem rád a Visszatérések Övezetében, ötnapos késéssel jöttél. Ort a Málnavörös Oah Tónál vár bennünket, legszebb tavunknál, ennél a csodálatos oázisnál, melyet minden oldalról körülvesznek a Rózsaszín Hegyek, melyek megvédik a völgyet az északi viharok és a Nagy Sivatag forró fuvallata elől, itt valósággal balzsamos a levegő, Ort azt mondja, hogy még a halottakat is feltámasztja, a Málnavörös Tó partján százával épültek a nyaralók, itt pihenik ki fáradalmaikat a különböző fokozatú irányítók, én csak beszélek és beszélek, te pedig hallgatsz. Végrehajtottad a feladatodat?
- Végrehajtottam feladatomat és bajtársaim feladatát.
- Egyedül te élted túl.
- Csak nekem sikerült visszatérnem.
- Rossz híreket hozol?
- Nagyon rossz és rendkívül nyugtalanító híreket hozok.
- Figyelem! A Kettes Teraszon szállunk le. Helyet kérek a visszatérő Di számára.
Ort a legkényelmesebb karosszékbe ültette le a vendéget. A Fő Kantonok Irányítói a mellvéd mellett levő székeken foglaltak helyet. Néhány percig a kilátásban gyönyörködtek. A Málnavörös Tó partján kigyúltak a fények, a hegyek csúcsain felvillantak a jelzőlámpák.
- Visszajöttél, Di - kezdte Ort -, visszajöttél végre, ötnapos késéssel.
- Hat emberünk pusztult el, ez hallatlanul bonyolulttá tette küldetésemet.
- Hogyan pusztultak el?
- Mindegyik másképpen. Az elsőt keresztre feszítette a felbőszített tömeg, a másodikat máglyán égették el, a harmadikat meglincselték, a negyedik börtönben halt meg, az ötödiket csatamezőn lőtték le, a hatodik az atombomba robbanásakor pusztult el.
- Folytasd, kérlek, folytasd…
- Szinte egész Naprendszerünket átkóboroltam, de ehhez hasonlót sehol sem láttam. Ez a legfurcsább az általam ismert bolygók közül. Furcsa és veszélyes.
- Kinek a számára veszélyes?
- A mi számunkra. A Föld lakói régóta figyelik az eget, a csillagokat, a galaktikákat, a csillagködöket, a szomszédos bolygókat, a mi csatornáinkat is észrevették.
- Azt mondod, észrevették a csatornáinkat? És milyen következtetésekre jutottak?
- Hogy feltehetően értelmes lények műve, hogy természeti jelenség, hogy optikai csalódás, hogy a csatornák nem csatornák, hanem apró foltok és szeplők láncolata, melyet az emberi szem egyenes vonalnak lát.
- Elhallgattál, beszélj tovább, kérlek, beszélj.
- Végül elhatározták, hogy űrrakétát építenek, és bolygónk felé repítik, hogy fényképeket készítsen a felszínről.
- Igen, igen.
- Világos dolog: egy sereg nehézségbe ütköztek, ami sok fejtörést okozott nekik, de minden jel arra mutat, hogy legújabb kísérletük sikerülni fog. A jövő héten a Mariner-4 elnevezésű rakéta megkezdi a Mars felszínének a lefényképezését.
- Azt mondtad, a Mars felszínének?
- Így nevezték el a földiek a bolygónkat. A Mars egy mitológiai hadisten neve.
- Hadisten? Miért éppen hadi?
- Tudósaik megfigyelték, hogy az Akk bolygó, mely életadó energiáját a Napcsillagból meríti, felületének legnagyobb részén vörös színezetű. Amikor ugyanis a Napcsillag sugarai ferdén esnek a Réz Síkságokra, a középső sáv mindkét oldalán bíborszínt ölt a táj, és ezt az árnyalatot a vér színéhez hasonlították.
- Mit tudsz a Mariner-4 építőiről?
- Rádióriportjaimban beszámoltam arról, hogy a Föld lakói több száz nemzetre és ezernyi törzsre oszlanak.
- Igen, igen, emlékszem. Ismerve jó humorérzékedet, kezdetben úgy véltük, hogy meg akarsz bennünket tréfálni.
- Nem volt tréfa.
- Tehát igaz az, hogy a legkisebb földdarabkáért is harcolnak, és közben nem hasznosítják azokat a hatalmas területeket, amelyek parlagon hevernek?
- Így igaz.
- A Föld újkorának 1519. évében megdöbbentő tudósítást kaptunk tőled a Tenochtitlan nevű azték város háromhónapos ostromáról. Akkortájt körülbelül kétszázezer indián pusztult el. Legfelkészültebb agyaink a jelentés minden egyes szavát elemezték, de képtelenek voltak megérteni, miért gyilkolták meg a vendégek vendéglátóikat, akik barátságos fogadtatásban részesítették őket, miért rabolták ki és pusztították el gyönyörű városaikat. Az 1805-1815 közötti években küldött jelentéseidből értesültünk arról, hogy egy Bonaparte Napóleon nevű ember hétszázhetvenötezer ember halálát okozta. És mindezt egyéni ambícióinak kielégítéséért. Sok emlékművet állítottak neki, ellenségei tisztelték a nevét. Tudod, miért?
- Csak gondolom - válaszolt Di. - A győztes Napóleon szörnyeteg volt, a legyőzött Napóleon pedig zseniális hadvezér, csodálatos tünemény, ily módon ellenségei is dicsőséget szereztek maguknak.
- Később tudósítást kaptunk - folytatta Ort - az úgynevezett Első Világháború lefolyásáról. Négy év leforgása alatt tízmillió embert öltek meg, húszmilliót sebesítettek meg. Ha tévedek, igazíts ki, légy szíves.
- Nem tévedsz.
- A Második Világháború időszakában ötvenmillió ember pusztult el, a sebesültek számára nem emlékszem.
- Harmincöt millió.
- Ezt a háborút a nácik robbantották ki, valamiféle "folyosó" ürügyén.
- Ki építette a Mariner-4 elnevezésű űrrakétát? - kérdezte az Első Kanton Irányítója. - Az aztékok, a spanyolok vagy Napóleon? Sehogy sem tudok a sok név között kiigazodni.
- Az amerikaiak - felelt komolyan Di -, az észak-amerikai Egyesült Államok polgárai.
Ort szerette volna hallani, mit tudok a rakéta építőiről, ezért emlékeztettem őt jelentéseimre, amelyek pontos választ adnak erre a kérdésre.
- Milyenek az amerikaiak, mondd meg már végre - türelmetlenkedett a Nyolcadik Kanton Irányítója.
- Minden lében kanál társaság.
- És milyenek még?
- Ismét emlékeztetnem kell Észak-Amerikából, Dél-Amerikából, Európából, Afrikából és Ázsiából küldött jelentéseimre.
- Az amerikaiak nomád életmódot folytatnak?
- Nem, állandóan Amerikában laknak, de Amerika határain kívül háborúznak.
- Érdekes - mondta Ort, és a mellvédhez lépett. - Zenés tutajok úsznak be a Málnavörös Oah Tóra. Hamarosan elkezdődik az esti hangverseny, földi zeneszerzők művei vannak műsoron. Azt javaslom, hogy holnap délután újítsuk fel beszélgetésünket Divel, amikor a Mutatóujj gerincére fogunk felmászni.
A tervet jóváhagyták. A hangverseny négy óra hosszat tartott. Az irányítók meghallgatták Sibelius Valse triste-jét, Rahmanyinov II. szimfóniájának egy részletét, Ravel vonósnégyesre, fuvolára, klarinétra és hárfára írt bevezetőjét és allegróját, Hacsaturján Spartacus című balettjének egy részletét, Sztravinszkij Concerto in D-jét és Chopin néhány mazurkáját.
- Ez a zene - szólt Fu, a Negyedik Katon Irányítója - a lehető legszebben vall az emberekről. Nagyon intelligenseknek kell lenniük, ha olyan dallamokat tudnak komponálni, amelyek a kozmosz legnemesebb hangjai közé tartoznak.
- Szelektívek - tette hozzá Ort -, kitűnően érzékelik az elektromágneses hullámokat, és sok reménnyel kecsegtető tehetséggel alakítják át őket. Előbb vagy utóbb felfedezik ihletettségük forrását, megismerik a dallamstruktúrát, a zenei monászokat. Ők azonban homorú tükörként viseltetnek az őket körülvevő világegyetem iránt, éjjel-nappal szívják magukba a Nagy Kerék különböző pontjairól kibocsátott képeket, hosszú évek óta vágyódnak arra, hogy kapcsolatot teremtsenek más rendszerekkel, vágyódnak az Értelemre, megpróbálják kihüvelyezni a galaktikák rádióüzeneteit, pedig a legnehezebb kérdésekre ott a válasz saját magukban, hiszen a Földhöz, Naprendszerünkhöz, Galaktikánkhoz és Metagalaktikánkhoz olyan szálakkal - sugárzásokkal - kötődnek, amelyek meghatározzák a szem színét, a bőr színezetét, a vérmérsékletet, az étvágyat, a hajlamokat, a humorérzéket. Tudnak-e tele szájjal nevetni?
- Igen - felelte Di -, ismerik a nevetés igazi értékét, szeretnek szórakozni.
- Ez jó - örvendezett az Első Kanton Irányítója. - Tudósaink már régen felfedezték, hogy a humor a legsúlyosabb kapukat is megnyitja a derűs bölcsesség előtt.
A következő nap délelőttjén a kilenc Irányító nekilátott a Mutatóujjra vezető szelíd lankák megmászásának. Ort kezdte a beszélgetést:
- Azt mondod tehát, Di, hogy a felfedeztetés veszélye fenyeget bennünket?
- Bolygónkhoz egy legénység nélküli távvezérelt űrhajó közeledik, a Szem. Televíziós berendezés továbbítja a Földre az Akk bolygó felszínéről készült képeket a legnagyobb megközelítés pillanatában.
- Nem látok pánikra okot - szólalt meg Fu, a Negyedik Kanton Irányítója. - Véleményem szerint ezt nem kell megakadályoznunk. Ha mindenáron fel akarnak fedezni bennünket, csak tessék. Évekkel ezelőtt részt vettem az egyik első földexpedícióban. Akkor néhány nagyon józanul gondolkodó és békés embert ismertem meg ott.
- Ez nem oldja meg az egymás mellett élési problémánkat hárommilliárd emberrel. - Ort leült egy kőre. - Az is előfordulhat, hogy haditámaszponttá alakítják át bolygónkat.
- Akkot katonai támaszponttá? - Fu nem leplezte, hogy mulat a megjegyzésen. - Te tréfálsz, Ort! A mi légkörünkben nem sül el egyetlen puska sem.
- Belerángathatnak minket az összetűzéseikbe.
- Ha őszinte lehetek, időnként szívesen összetűznék valakivel.
- Az összetűzések verekedéshez vezetnek.
- Izmaink elsatnyulnak, nem árt egy kis testgyakorlat. Nézzétek, mekkora pocakja van Dinek, eltakarja előle a legszebb kilátást, amikor felmászik valamelyik csúcsra, és le akar nézni a völgybe, nézzétek csak meg Ortot, hogyan törölgeti minden pillanatban izzadt nyakát, izzadó tokagyűjteményét, mely ötszörös redővel hullámzik végig a bölcsek legbölcsebbikének kövér állán. Mit csinálnál, ha fenéken billentenélek?
- Adnék én neked! - felelt nyugodtan Ort.
- Tehát a bunyóra szavazol?
- Nem, de kölcsönkenyér visszajár. Különben továbbra is fenntartom, hogy a verekedésnek összecsapás a vége, az összecsapások pedig háborúhoz vezetnek.
- Időnként kell egy kicsit háborúzni.
- Fu megőrült! - kiáltott fel Di. - Már többször is óvást emeltem az ellen, hogy a Negyedik Kanton képviselői is eljussanak a Földre. Aggasztóan hasonlítanak a földlakókhoz. Az a gyanúm, hogy néhány ezer évvel ezelőtt földi expedíció járt bolygónkon, amely természetesen egy régebbi civilizációt képviselt. A rakéta elromlott, és nem tudtak hazamenni. A földi űrhajósok ittmaradtak Akkon, a Negyedik Kanton lakói az ő leszármazottaik, tehát Fu ereiben is földi vér csergedezik. Nem kellett volna kiküldeni a Földre, rögtön összebarátkozott a földlakókkal. Bámulja őket, és irigyli a sorsukat.
- Mégis visszajöttem.
- Mert ezt a parancsot kaptad a földlakóktól, mert éppen az a feladatod, hogy egyengesd előttük a bolygónkra vezető utat. Te kém vagy, Fu, és ami még rosszabb, azoknak a földi csoportoknak a kémje, akik bele akarják rángatni Akkot földi ügyeikbe.
- Ez abszolút képtelenség! Abban, amit mondasz, Di, túl sok a hév és kevés az ész. Én is szeretem bolygónkat, Akkot, de az a véleményem, hogy legfőbb ideje véget vetni elszigeteltségünknek. Nem vagyunk egyedül a világegyetemben.
- A földlakók rossz útra tértek.
- Segíteni kell nekik. Engedjük meg, hogy felfedezzenek, és fogadok, hogy ez a felfedezés annyira megrázza majd a Föld lakóinak gondolatvilágát, hogy megfeledkeznek a civódásokról, és rálépnek a helyes útra.
- A miénk a legrégebbi civilizáció a Naprendszerben.
- Ezért fog jót tenni, ha fiatal és friss vér oltódik belénk.
- Lehet, hogy fiatal és friss, de hogy tiszta-e…
- Egy kis piszok senkinek sem árt. Akkora nálunk a tisztaság, hogy már majdnem csíramentesek vagyunk.
- Erre csak büszkék lehetünk.
- Miközben még unalmasabbak leszünk.
- Mióta unalmas a tökéletesség?
- Az önző, a többiek számára megközelíthetetlen tökéletesség, az öncélú tökéletesség társadalomellenes. Így beszélünk: a földlakók sokkal rosszabbak nálunk, primitívebbek és eszetlenek. Szánalommal szemléljük vergődésüket, de egy szalmaszálat sem tennénk keresztbe azért, hogy hozzánk hasonlóvá tegyük őket.
- Minden évben elküldjük a Földre képviselőinket.
- Akik kudarcot kudarcra tetéznek. A földlakók kikiáltják őket valódi vagy hamis prófétáknak, üldözik és megölik őket, majd emlékművet állítanak nekik, és imádkoznak hozzájuk, visszaélnek nevükkel saját ügyeik elintézése reményében, velük takargatják saját érdekeiket. És mi a végeredmény? Az ilyen segítség csak súlyosbítja a helyzetet, ezek csak féleszközök meg negyedeszközök, nesze semmi, fogd meg jól, hitvány módja annak, hogy elaltassuk a lelkiismeretünket.
- Ha a szomszédod reggeltől estig garázdálkodik, nem szívesen kopogtatsz be az ajtaján.
- Ez nem kopogtatás kérdése.
- Helyes, itt valami komolyabbról van szó, egyenesen ebédmeghívásról.
- Ebédre, reggelire, vacsorára, az étkezőbe, a társalgóba, a hálóba. Sétálgassatok a teraszainkon, úszkálgassatok a csatornáinkban.
- Ohó, helyben vagyunk, a szélesre tárt ajtók politikája.
- Tárjátok ki az ajtókat a paradicsom előtt! Hadd özönöljenek be rajta a tömegek, hadd faljanak fel bennünket. Te nem ismered a földlakók étvágyát.
- Megértem szükségleteiket, megértem, hogy nyugalomra van szükségük és arra, hogy együtt éljenek a náluk jobbakkal, szükségük van arra, hogy materializálódjék az égbolt. Ezt mindaddig nem érik el, amíg közvetlen kapcsolatot nem teremtettek a náluk okosabbakkal.
- Nem tudom, hol voltál, amikor a szerénységet osztogatták.
- Nincs miért szerénykednünk.
A többiek türelmesen végighallgatták a párbeszédet: Fu és Di nézetei mindig szöges ellentétben álltak egymással. Hanem gyakran ugyanazokat a gondolatokat fogalmazták meg, amelyek a többi Irányítót is foglalkoztatták. Ort lépett fel a közvetítő szerepében.
- Mik a végkövetkeztetéseitek?
- Egyetlen értelmes következtetést ismerek - mondta Di. - Meg kell semmisíteni a Mariner-4-et.
- Nem szabad megsemmisíteni - szólt Fu. - Hadd fényképezze le bolygónk felszínét. Hadd lássák meg a földi tudósok csatornáinkat.
- No és a tegnapi hangverseny? - emlékeztette a többieket Ort. - Nagy megindulással hallgattuk a földi zenét. Rokonszenvet keltett bennünk a földlakók iránt.
- Nem mindegyikük zeneszerző vagy zenész, sokan közülük - szónokolt Di - egyetlen hangszeren sem tudnak játszani. Sokan közülük határozottan botfülűek, és találkoztam teljesen süketekkel is.
- Ha majd felérünk a Mutatóujj csúcsára, megmondom, mit kell tennünk. - Ort ment legelöl, utána Fu, Di és a többi Irányító. Libasorban haladtak, és ütemes dallamot dudorásztak. A menet bizonyos időközökben megtorpant; ősi szokás szerint gyönyörködtek a tájban. Ez alkalmat adott arra is, hogy a külső világ összhangba kerüljön a belsővel.
- Oda nézzetek, oda nézzetek - lelkesedett Ort -, ott, jobb oldalon a Nap visszaverődik a Réz Síkság tükörsima felszínéről, felmelegíti és életre kelti, oda nézzetek, oda nézzetek, baloldalt az Oah Tó málnavörös színű vize fölött rózsaszín pára lebeg, a páragomolyokból hosszú csíkot fon a szél, betekeri vele a hegycsúcsokat, a köd kalapjai karikában folynak le a völgybe. - Ort lehajolt és felemelt a földről egy apró, cinóber színű rögöt. - Ez a kő is visszaveri a Nap sugarait, és hőt bocsát ki magából, fehér erezet hálózza be, mintha felhőfoszlányok lennének rajta. Még néhány lépés és fenn vagyunk a csúcson.
Leültek a Mutatóujj Körmének nevezett terasz lépcsőire. Csak akkor jelentette ki Ort:
- Felveszem a kapcsolatot a nálunk Még Okosabbakkal.
- Jó ötlet - mondta Fu.
- Kitűnő ötlet - szólt Di, és hozzátette: - Nagyon hamar lesülök, és a lebarnulás még jobban kiemeli bájaimat. Mosolyt látok az arcotokon, valami nevetést hallok, de megértő leszek e mintegy megalapozatlan vidámság-megnyilvánulások iránt.
Délután az Irányítók ellátogattak Orthoz.
- Bolygóközi beszélgetést kértem - magyarázta, és megkérte a vendégeket, helyezkedjenek kényelembe a hosszú asztal mellett levő székeken -, bolygóközi beszélgetést kértem, és most várhatok, de ennek ellenére nem hagytam fel a reménnyel. Zavart jeleztek a kapcsolások vonalában, mágneses viharokat és kozmikus ciklonokat. Figyelem, létrejött az összeköttetés. Halló, halló, itt Ort…
- Szeretettel üdvözöllek - szólalt meg egy rokonszenves alt hang. - Mivel szolgálhatunk?
- Adj tanácsot, mit csináljunk, hogyan segíthetnénk a földlakóknak úgy, hogy mi se károsodjunk.
- Keveset tudunk arról a bolygóról. Nincs velük semmiféle közvetlen kapcsolatunk.
- Mi megszerzünk minden szükséges adatot.
- Helyes.
- Sokáig kell várnunk a válaszra?
- Legyetek türelemmel. A technika fejlődése következtében a bolygóközi egymás mellett élés lett az első számú probléma. Nos, most ez a divat a kozmoszban, és ahány divat, annyi összeütközési lehetőség. Egymás mellett élni vagy nem élni egymás mellett. Felvegyük-e a kapcsolatot vagy sem, segítsünk-e a gyengébbeknek, a butábbaknak, vagy hagyjuk sorsukra őket. Olyan nyugtalan bolygócska, mint a Föld, sok kering a világűrben. Némelyeknek jót tett, hogy megismerték idősebb testvéreiket.
- Némelyeknek, azt mondod?
- Mert mások számára balul ütött ki az Értelmesebbekkel felvett kapcsolat. Minden naprendszernek megvannak a maga törvényei. Ami az egyiknek hasznos, a másiknak káros. A vállalkozás sikere különböző tényezőktől függ, temperamentumtól, humortól, gondos elemzésnek kell alávetni az értelmes vagy kevésbé értelmes lényekbe beprogramozott tulajdonságokat.
- Nincs sok időnk.
- Beszélj hangosabban. Akárhogy is van, több tucat fényévnyi távolság választ el bennünket egymástól.
- Azt mondtam, hogy kevés az időnk: közeledik bolygónkhoz a földlakók távirányított, rádió- és televíziókészülékkel felszerelt űrrakétája.
- Nos, ebben az esetben csak ti tudtok tanácsot adni magatoknak. Hányjatok-vessetek meg mindent, pro és kontra. Tanulmányozzátok át a bolygóközi kapcsolatokról szóló irodalmat, különösen ajánlom a Hetedik Galaktikáról származó Uart művét, címe: Az értem integrációja a világűrben. Vizsgáljátok meg a kérdést a házigazda és a vendég szemszögéből is. Van még kérdés?
- Köszönöm, ez minden.
- A viszonthallásra, szívesen állunk mindig szolgálatotokra. Á, még valami, küldjetek nekünk alkalomadtán cinóbercsomagot, konkurrenciamentes áru.
- Majd küldünk - mondta Ort, és kikapcsolta a galaktikaközi telefont. - Átadom a szót a Negyedik Kanton Irányítójának.
Fu köszönetet mondott, és beszélni kezdett:
- Néhány órán belül Ortnak döntenie kell. Holnap kora hajnalban a Mariner-4 megkezdi bolygónk fényképezését.
- A véleményed?
- Hadd fényképezzen.
- És a tiéd, Di?
- Meg kell semmisíteni a rakétát, és ezzel letesszük a gondot.
- A ti véleményetek, Irányítók?
- Meg kell semmisíteni.
- Hadd vegyék fel a kapcsolatot!
- Képtelenség! Nem szabad megengedni, hogy kapcsolatot teremtsenek. Mindenáron meg kell akadályozni!
- Hagyjátok abba, legyetek szívesek - csillapította Ort a szemmel láthatólag felindult Irányítókat. - Ennek nincs értelme, ennek itt nincs helye. Fogadjuk meg a nálunk Még Okosabbak tanácsát, és nézzük meg a kérdést a vendégek szempontjából is.
- Zseniális gondolat. - Di felkelt a fotelből, és felállt a zenekari emelvényre. - Eljátszom azt a földlakót, aki meglátja csatornáink, hidaink és viaduktjaink fényképét. Figyeljetek csak: "Uraim, engedelmükkel, Hooten tábornok vagyok a Főhadiszállásról, Űrhajózási Alosztály. Mindenki viiii-gyázz! Egy pillanattal ezelőtt kaptuk kézhez ezeket a fényképeket, mindenki piiii-henj! Nem kell önöket meggyőznöm arról, hogy amit a fényképen látunk, nem más, mint erődítmény, bunker, tankcsapda, óriási Maginot-vonal, Siegfried-vonal és ördög tudja, még mi minden, uraim, éppen idejében fedeztük fel a veszélyt. A Mars fenyegeti a Földet. Javaslom, indítsunk útnak egy hadosztályt, amely majd jobb belátásra bírja a Mars-lakókat, lehűti az agresszorokat, még mielőtt rátámadnának bolygónkra, lépés iiiin-dulj!" Most te következel, Fu.
- Én is voltam a Földön - mondta a Negyedik Kanton Irányítója -, és biztosíthatlak titeket, hogy a földi tábornokoknak valamivel alacsonyabb a hangjuk.
- Tiltakozom! - sivította Di. - Fu nevetségessé akar tenni!
- Bocsánatot kérek, csak tréfáltam.
- Várjuk felszólalásodat, siess - nógatta Ort. - Nagyon kérlek.
- Engedjétek meg, hogy bemutassam a földi civilizáció egy másik képviselőjét. - Fu felment az emelvényre, és udvariasan meghajolt. - "Hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy kifejezzem mélységes meggyőződésemet, hogy a Mars felfedezésével új korszak nyílik a Föld életében, valóságos új reneszánsz. Nézzék meg ezt a képet, vessenek egy pillantást ezekre a bámulatos építményekre, mennyi megindító könnyedség és csodálatos harmónia nyilvánul meg bennük. Büszkék lehetünk, hogy éppen a mi nemzedékünknek jutott osztályrészül az a megtiszteltetés, hogy kapcsolatba léphet egy ilyen magas szintű civilizációval. Ezért javaslom, küldjünk a Marsra expedíciót, amelyben a tudásokon kívül kultúránk és művészetünk képviselői is részt vesznek, költők, zenészek, építészek, festők és szobrászok."
- Köszönöm, Fu, köszönöm, Di, az igazság minden bizonnyal kettőtök gyökeresen eltérő véleménye között van valahol. Idő hiányában nem tanulmányozhatjuk alaposabban a földlakók természetét. Hívjátok be az űrhajósokat!
Teljesítették a parancsot. Hat, szkafanderba öltözött pilóta lépett be a terembe.
- Menjetek a földi űrrakéta elé. Közelítsétek meg a Mariner-4-et, de ne tegyetek benne kárt. Vizsgáljátok meg a köpenye alatt rejlő berendezést. Várjuk jelentéseiteket.
Nem egészen egy óra múlva az Irányítók megkapták az első jelentést: "A Mariner-4 törzsét lapos, nyolcszögletű, magnéziumötvözetből készült hasáb alkotja. Nyolc szelvényre tagolódik, közülük hétben az elektronikus berendezés, a nyolcadikban pedig a hajtómű helyezkedik el."
A második jelentés: "Megvizsgáltuk a szélmalom-szárnyakra emlékeztető négy lapátot, ezek körülbelül harmincezer napelemből állanak. A kozmikus laboratórium ezüstcink akkumulátorokkal van felszerelve, a szonda törzséhez nyolcágú antenna kapcsolódik. Ez paraboloid, szélein ellipszis alakú felület."
A harmadik jelentés: "A Mariner-4 rádióberendezése az S hullámsávon (1550 Mc/sec-5200 Mc/sec) dolgozik, a vevő 2113 Mc/sec frekvenciájú jeleket fog fel, az adó pedig 2295 Mc/sec frekvenciájú jeleket továbbít… Vigyázat! Megtaláltuk a televíziókamerákat. Várjuk a további utasításokat."
- Legyetek óvatosak - válaszolt Ort. - Legyetek nagyon óvatosak. A Mars-szonda építői bolygónk felszínének képét várják. Veszélyes sokkhatást váltana ki, ha benneteket pillantanának meg a képernyőn. Kérem a további jelentéseket.
A negyedik jelentés: "A mérőberendezés azt vizsgálja, milyen intenzitású a kozmikus sugárzás, a mágneses tér, mekkora a napplazma és a kozmikus por jelenléte bolygónk, Akk térségében és közvetlen közelében. További utasításokra várunk."
Néhány perces tanácskozás után, melyen jelen volt Minden Kanton Irányítója, Ort a következőképpen döntött:
- Késleltetni kell, hogy a földlakók felfedezzék Akk civilizációját. Jobban meg kell ismernünk őket, hogy elejét vegyük a szükségtelen, kétoldalú csalódásoknak. Küldök nektek néhány képet a földi tudósok által Jupiternek nevezett Kilencedik Bolygó egyik holdjának felszínéről. Ezeket a képeket adjátok tovább az amerikai tudósoknak a Mariner-4 berendezésének segítségével.
- Képzelem, hogy elképednek - Di nem leplezte elégedettségét - és megdöbbennek majd, amikor a várva várt csatornák helyett krátereket, ezernyi krátert fognak látni.
- Nagyon sajnálom - mondta szomorúan Fu -, végtelenül sajnálom, és nem osztozom Di örömében. Van a Földön egy közmondás: "Nem olyan fekete az ördög, mint amilyennek festik."
Csöngött a telefon, Ort bekapcsolta a hangszórót.
- Halló, itt a bolygóközi központ, kapcsolom a galaktikai központot… Halló…
- Halló, tessék.
- Köszönjük a cinóberszállítmányt.
- Ó, a nálunk Még Okosabbak. Igazán szóra sem érdemes. Csak ezért hívtatok fel bennünket, hogy köszönetet mondjatok?
- Nem, nem, szeretnék kérdezni valamit. Sok időtökbe kerül a cinóber kitermelése?
- Alig valamibe.
- Mégis, mennyibe? Szeretném pontosan tudni - erősködött az igen rokonszenves alt hang. - Milyen sokáig tart a termelési folyamat?
- Búváraink egyszerűen lemerülnek a Málnavörös Oah Tó fenekére, rengeteg ott a kisebb-nagyobb cinóberrög. A régi legenda úgy tartja, hogy az űr vándorainak könnyei azok, a sokezer év alatt kristállyá dermedtek.
- Ez nem legenda, ez az igazság. A vándorok régóta bolyonganak a kozmoszban, elfogják az üstökösöket, és kibontják ezüstpor hajfonataikat, aztán sírnak, nevetnek és táncolnak, mámorosan a világegyetem őrült lendületétől. Tudod, mire használjuk a cinóbert?
- Nem, nem tudom.
- A körmünket és a hajunkat festjük vele. Hála ennek a divatnak, a kóborló zarándokok egyetlen könnye sem megy veszendőbe.
Este, amikor a földi zeneszerzők műveiből adott hangverseny második része befejeződött - Luigi Dailapiccola valami Marsia című balettjét játszották -, Fu így szólt az Irányítókhoz:
- Sok jel arra mutat, hogy mindnyájan ugyanabból a vetésből nőttünk ki, hogy valahol a kozmosz mélyén valaki kinyitotta az űr kapuit, és a kozmikus szél a Nagy Kerék minden küllője mentén szétrepítette azokat a csirákat, amelyekből kibontakozott az aktuális kétségektől sohasem mentes élet.
Di nevetése arra indította a Negyedik Kanton Irányítóját, hogy még egy mondatot ejtsen ki azon az estén:
- Ők ott a Földön pontosan ugyanígy nevetnek. Bizonyára a csillagközi por teszi, a gégébe kerülve csiklandó hatást fejt ki, és megesik, hogy az addigi legkomolyabbak is egészséges, üdítő kacajra fakadnak.
Szabó Győző fordítása