Örkény István - Budapest

A Kálvin téren egy autóbusz nekirohant egy fának.  Hirtelen az egész város-
ban megállt az összes villamos.  Minden megállt, még a kisvasút is a játék-
üzlet kirakatában.  Csönd lett.  Késöbb még felzörgött valami, de  csak egy
újságpapirt söpört magával a szél. Aztán nekisodorta egy falnak, és még na-
gyobb lett a csönd.
 Nyolc perccel  az atombomba robbanása után kialudt a villany, rögtön utána
a rádióban lejárt az utolsó gramofonlemez. Egy óra múlva szörcsögni kezdtek
a csapok, aztán  nem folyt több viz.  A lomb is száraz lett, akár  a bádog.
A szemafor szabad utat jelzett, de  az utolsó bécsi gyors már nem futott be
a pályaudvarra. Mozdonya kazánjában reggelre kihült a viz.
 Egy hónap alatt elgyomosodtak a parkok, zab nött  a gyermekjátszóterek ho-
mokozóiban;  ezalatt  a söntések polcain is  beszáradtak az étvágygerjesztö
italok.  Minden élelmiszert, az összes bördiszmüárut és a könyvtári könyve-
ket megették az egerek. Az egér roppant szapora állat; ötször is lefial egy
esztendöben.  Nem sok idö múlva úgy ellepték az utcákat, mint valami bárso-
nyos, iszapszerüen hömpölygö kövezet.
 Birtokba vették  a lakásokat, a lakásokban  az ágyakat, a  szinházakban  a
zsöllyéket. Bejutottak az Operába is, ahol a Traviata került szinre utoljá-
ra.  Amikor az utolsó hegedün átrágták az utolsó húrt, annak pendülése volt
Budapest búcsúszava.
 De már másnap, az Operával épp átellenben, egy romház kövein megjelent egy
cédula:
 "Hozott szalonnával egérirtást vállal doktor Varsányiné."